ARRIBADA A AMÈRICA, ANY 813 DE LA NOSTRA ERA
Tenien gana, per descomptat.
Ja feia dies que la carn seca i el peix en salaó de la bodega s'havien acabat.
Tot i que ho van racionar amb cura i perícia.
A qualsevol li semblarien mariners experts.
Però no hi ha cap expert que pugui vèncer una mar que no vol que arribis a la costa.
Vinga!
Fins que, finalment...
L'alegria es va veure interrompuda.
La terra on van arribar era estèril i rocosa.
No hi havia menjar ni recer.
Només insectes que picaven i serps.
Quan van partir, somniaven amb les riqueses que acumularien.
Amb les dones de pits grossos que enviarien a buscar.
Ara somniaven amb pa i carn rostida.
Fins i tot es conformarien amb una amanida.
Regin!
Déus.
Encara no tenien una paraula en la seva llengua per dir "desgraciat".
Se la van haver d'inventar.
Ja era hora d'abandonar aquella terra maleïda,
però les veles penjaven com les mamelles d'una àvia.
El vent no volia que marxessin.
No podien fugir d'aquell infern.
Per sort, sabien que amb el vent es pot raonar.
El Pare de Tots podia intercedir per ells amb el vent,
però tenien por que no els escoltés per estar tan lluny de casa.
Havien de fer que els escoltés.
Sí.
Però, tot i així, no feia vent.
Era evident el que havien de fer.
Al capdavall, el seu era un déu de la guerra.
Van marxar de pressa, sense preocupar-se d'atendre els ferits ni cremar els morts.
I quan van tornar a casa
cap d'ells va tornar a pujar a un vaixell ni va parlar mai més d'aquell nou món.
Més de 100 anys després, Leif l'Afortunat, fill d'Erik el Roig,
va redescobrir aquelles terres i el seu déu l'estava esperant.
La guerra, també.
El millor, l'única cosa bona d'estar a la presó, és la tranquil·litat.
No et preocupa que t'enxampin si ja t'han enxampat.
Demà no hi haurà res que avui no hagis pogut controlar.
Seria millor una condemna a mort.
Pam! I el pitjor ja ha passat.
Que et donin uns dies per assimilar-ho
i llavors que et portin al patíbul, allà on els peus no et toquin a terra.
Aquest país se'n va anar a la merda quan van deixar de penjar gent.
Sense corda no hi ha acords.
Ni humor negre. Ja.
Collons, però si és d'allò més divertit.
No sóc supersticiós.
Crec en moltes coses quan hi ha raons i proves per creure-hi.
No crec en res que no pugui veure.
Noto com si tingués una puta destral a sobre del cap.
No la puc veure, però crec en ella.
Jo la veig perfectament.
La presó intenta que et quedis a dins.
Faran el que calgui perquè et quedis a dins, amb ells.
Fa olor de neu.
- Digui? - T'estimo. Crec que passa alguna cosa.
Jo també t'estimo. Què creus que passa?
No ho sé.
És el temps.
És com si l'aire estigués obstruït. Amb una tempesta es solucionaria tot.
Aquí fa bon temps. Els arbres estan florint.
Ja tindran fulles quan tornis.
Cinc dies.
120 hores perquè arribis a casa.
Va tot bé per allà, oi?
Si esperes que el cel caigui, t'angoixarà més l'espera
que el fet que caigui, i no està caient.
Bé. Llavors, no passa res.
Va tot bé.
Vindrà en Robbie.
Estem preparant una festa sorpresa per donar-te la benvinguda.
- Una festa sorpresa? - Però tu no en saps res.
Res de res.
T'estimo, vida.
Jo també t'estimo.
T'estimo, vida.
Jo també t'estimo, amor.
Shadow Moon. Vine.
Gràcies per venir. Seu. Sisplau.
Aquí diu que et van condemnar a sis anys per amenaces i lesions.
Sí, senyor.
N'has complit tres i havies de sortir divendres.
Shadow, sortiràs aquesta tarda.
Sortiràs un parell de dies abans.
No sé com dir-te açò, així que aniré al gra.
Ens ha arribat açò del Johnson City Hospital d'Eagle Point.
La teva dona... ha mort aquest matí.
En un accident de cotxe.
Sembla un acudit d'aquells de tinc una notícia bona i una de dolenta.
La bona és que sortiràs abans. La dolenta, que la teva dona ha mort.
TRASLLAT DE PRESOS DE L'ODOC
Ho sento. És la política de l'empresa.
No li puc canviar un bitllet de demà passat per un d'avui.
Si vol canviar el dia de sortida de divendres a avui,
ha de pagar 200 dòlars pel canvi i, a banda, la diferència de tarifa.
- 200 dòlars? - I la diferència de tarifa.
Ha de marxar avui?
Sí, he d'anar a Eagle Point. Tinc un funeral.
No té el certificat de defunció original,
ni cap correu electrònic, ni cap còpia.
No facis emprenyar aquelles malparides dels aeroports.
- Aprèn d'en Johnnie Larch. - No sé qui és en Johnnie Larch.
Va sortir després de cinc anys. Arriba a l'aeroport,
li dóna el bitllet a la del taulell
i ella li demana el carnet de conduir. Ell li'l dóna i ella diu: "Està caducat".
I ell li diu: "Potser no val per a conduir,
però val perquè m'identifiquis.
Hi ha la meva foto, quant peso i quant mesuro. Qui coi et creus que és?".
I ella li diu: "Li prego que no utilitzi aquest llenguatge per dirigir-se a mi".
I ell li contesta: "Dóna'm la puta targeta d'embarcament d'una puta vegada".
Té dret a usar eixe to. Ella li està faltant al respecte.
A la presó no deixes que ningú et falti al respecte.
Per què collons hauria de deixar que li faltin al respecte sent lliure?
Ella prem un botó.
Els de seguretat apareixen i ell torna a la presó.
Ara entens el que dic, no?
És allò de "els costums que poden
donar-se en un entorn controlat, com la presó,
poden no ser els més adequats fora".
No, idiota. El que vull dir és
que no facis emprenyar aquelles malparides dels aeroports.
Quant val un bitllet per demà?
Hola, Robbie.
M'han dit que la Laura ha mort. M'han deixat sortir abans. Vaig a casa.
El vaig comprar. De veritat que sí.
He d'anar al bateig del meu fill. Vaig comprar un bitllet de primera classe.
Senyor, això no és un bitllet de primera classe.
Vaig enviar un xec. Miri, aquí... aquí hi és el meu nom.
He de tornar. Va néixer fa només dos dies.
Li hem dit... Li... Li hem dit...
Senyor, segur que viatja tot sol?
No, no, no. El meu fill sempre viatja amb mi.
Ell s'encarrega de tot, de totes les factures.
Però he d'anar al seu bateig.
- I així tot s'arreglarà. - Miri...
Ell em cuidarà.
L'enviaré a primera classe. Posa'l en primera.
- En primera? Gràcies. - Anirà en primera classe.
- Gràcies. - No es preocupi.
- Agafi la bossa. I vagi amb compte. - Gràcies.
Següent. Disculpi.
Pot seure, sisplau?
Hi ha una dona al meu seient, el 5D. Entén el problema?
- Ha de seure en un altre lloc. - Digui'm on i seuré.
De debò?
Sembla que és el teu dia de sort.
Anacards. M'encanten.
Són originaris de Brasil, però creixen com malparits a Florida.
- Hauria de retirar-li la copa. - Però no ho faràs.
Si no, hauries dit: "He de retirar-li la copa"
o "Cal que li retiri la copa", i no m'has dit cap de les dues.
Així que no et preocupis.
L'agafaré ben fort mentre li portes al meu amic un whisky amb cola.
Porta-me'n un a mi també. Gràcies.
- Estàs nerviós? - No he anat mai en avió.
No és res. Recolza't, pensa que ets un ocell i beu.
T'ofereixo el cuc del meu bec i em mires com si m'hagués follat ta mare?
Perdoni. No. És que...
Vostè és la primera persona amb qui he parlat que no és un imbècil.
Espera i veuràs.
Ho ha fet bé, allò de pujar de classe. El joc de la compassió. S'hi ha arriscat.
Les línies aèries són caus de vici. Es mereixen això i més.
Què hauries fet tu, fill?
Sóc un bon samarità.
Ho hagués evitat, si fos un viatger.
- Però no ho ets. - No, senyor, no ho sóc.
Sembla una decisió sòlida presa per una bona raó. Ho respecto.
Si algú surt de la presó, ha de centrar-se en no tornar a entrar-hi.
No t'amoïnis. Sé veure aquestes coses.
Només amb un ull, però puc veure que no estàs acostumat a l'aire fresc.
Tampoc no veig l'alegria d'haver sortit.
A més, has perdut alguna cosa vital allà dins, no només el temps.
Com et dius?
Shadow Moon.
Mare meva, quin nom més extraordinàriament inversemblant.
Shadow Moon. Moon Shadow. Colló amb els pares hippies.
- Només en tenia un. - La mama, amb el pèl afro, oi?
Era una Dancing Queen?
Sí, ho tenia tot. I vostè, com es diu?
Quin dia és avui?
Dimecres.
Avui és el meu dia. Deixem-ho així.
Moltíssimes gràcies.
Gràcies.
Sempre és un plaer conèixer un company de viatge, Shadow...
Perdona, ho sento, però per què et van clavar a la presó?
Casinos.
No paraves de collir èxits, oi?
Sí, i alguns fracassos també. Era un aficionat. Bé...
Sí, sempre he sigut millor a petita escala.
Tens més talent que jo. Jo tinc dos dons. Un és que puc dormir on i quan sigui.
I l'altre és que normalment aconsegueixo el que vull.
Quasi sempre, amb el temps.
Has d'aconseguir que la gent cregui en tu.
No es tracta de diners, sinó de fe.
Mira aquest avió, per exemple.
Aquesta ferralla de 80 tones, plena de seients capitonats i Bloody Mary
no té cap dret de planar pel cel.
Llavors arriba en Newton i explica que l'aire circulant sobre l'ala
crea una elevació o no sé quina merda. No té cap sentit.
Però allà darrere hi ha 82 passatgers que hi creuen tantíssim
que l'avió continua el seu viatge sense cap incident.
I bé, què ens manté enlairats? La fe o en Newton?
A primera classe donen un kit de merda.
Segurament no ho sabies. Tens feina?
Qui necessita tenir feina quan s'és ric?
Resulta que estic buscant gent.
Podria ser el senyor Dimecres només amb donar-me la mà.
És un treball legal, quasi sempre.
Un bon sou, viatges, cap complicació...
Bé, potser alguna, de tant en tant.
Però no em fa res contractar un exconvicte.
No et precipitis. Pren-te el teu temps.
No, gràcies. Ja tinc feina al gimnàs d'un amic.
D'això res.
Em vindria bé algú com tu.
Sempre hi ha feina per algú que és prou intel·ligent
com per saber que és millor que la gent pensi que és un babau.
Per cert, saps que hi ha bonificacions? Uns beneficis increïbles.
T'obriré un pla de pensions.
I així sabràs què és una pensió de veritat.
Quan et retiris, podries ser el següent rei d'Amèrica.
- Ja li he dit que tinc feina. - I tant, i tant.
És igual. Com va dir un home savi: "Si algú surt de la presó
ha de centrar-se en no tornar a entrar-hi".
No et precipitis.
Creu.
Senyor? Senyor?
Que bé. M'he adormit a primera classe.
L'avió ha hagut d'aterrar d'emergència. No som responsables del temps.
Demà hi ha un vol que arriba a Eagle Point a les sis.
A quants quilòmetres estem?
PARC ESTATAL DE SHAKAMAK
EN ALGUN LLOC D'AMÈRICA
Només he tingut tres cites a banda d'aquesta amb algú d'internet.
Crec que no se'm dóna bé.
Però ara que et conec... Me n'alegro que els meus fills em feren clavar-m'hi.
Jo... t'agrado?
N'estàs segura? Vull que ens tornem a veure.
Ja ho sé.
Podem esperar i fer-ho llavors.
Ho farem.
Encén això, vols?
Ja no sóc la que era.
Ets perfecta.
No creus que estic acabada?
Ets la cosa més sexi que mai he tocat sense haver de pagar.
Estic tan... No sé què estic fent.
Quin home ho sap? Deixa'm a mi.
No, encara no.
Fes-me un favor. Venera'm.
Queda't aquí... Amb paraules... Amb el teu cos.
Venera'm.
Resa'm com si fos el teu déu. La teva deessa.
No sé com.
Ets meravellosa.
- Podria estar follant-te tota la vida. - Venera'm. Digues el meu nom.
- Bilquis. - Un altre cop!
Bilquis.
Benvolguda.
Venero els teus pits i els teus ulls i el teu cony.
Venero les teves cuixes i els teus ulls i els teus llavis color cirera.
Filla del sud.
Reina de pedra en un tro de mel.
L'ama secreta de tot l'or.
Sóc teu, estimada Bilquis.
Reines, concubines i donzelles es fan petites davant teu
perquè ets la mare de tota bellesa.
Els arbres s'inclinen i els guerrers cauen davant teu.
Beneeix-me.
M'inclino davant teu i et venero.
Mare de Déu, ets increïble. Què fas?
No paris, guapo.
T'ofereixo tot el que tinc. Diners, la meva sang, la meva vida.
Sisplau, et prego que em concedeixis el teu do,
el teu do pur que em permetrà ser tan...
Vinga! Deixa't anar! Dóna-m'ho tot.
Tot el que tinc! Tot!
Obsequia'm amb el teu cos.
T'estimo.
Hola, guapo. Què et poso?
Què és el més barat?
L'hamburguesa de búfal està molt bona. El xili està millor. Tots dos t'agradaran.
Ja. La meva dona fa un xili boníssim.
No has tastat un xili com aquest, guapo. És el millor de l'estat.
No puc pagar les dues coses i la gasolina.
És clar que sí. Fes bondat i dóna'm una bona propina.
Permís concedit.
Tampoc no passa res si et precipites.
El sexe precipitat sol acabar bé per a tots els implicats.
El matrimoni... Bé, això sí que cal pensar-s'ho dues vegades.
Ai, perdona! He estat un insensible parlant-te de matrimoni.
Lamento molt el que li ha passat a la teva dona.
L'obituari m'ha semblat molt bonic.
Mira, t'he dit educadament que te'n vagis a la merda.
- Ara seré més directe. - No vols preguntar-me per la feina?
No vull el teu coi de feina.
Pregunta'm per la feina.
Pensava que ho reconsideraries sabent el que li ha passat al teu amic Robbie.
I sabent que no tens ni un duro.
Què li ha passat? Què collons saps d'en Robbie?
Sembla que més que tu. Robbie Burton ha mort. Pàgina set.
DOS RESIDENTS D'EAGLE POINT MORTS EN UN ACCIDENT A L'AUTOPISTA
Tens raó.
No tinc ni un duro. No tinc feina.
Però no treballaré per a algú que tingui pitjor sort que jo. Tria.
Si guanyo, treballaràs per a mi?
Sí.
Cara.
Creu. He trucat el llançament.
Els jocs trucats són els més fàcils de guanyar.
Sempre sortirà creu perquè no vull treballar per a tu.
Fas una mica de por, ets proper i descarat i no m'agrada.
No m'agrades.
No sempre sortirà creu.
Acordarem els punts del contracte mentre prenem una copa.
Creu. Totes les putes vegades.
Truquets amb monedes, oi?
Llavors treballes per al nostre home.
- Qui ets? - Un leprechaun.
Ets massa alt per ser un leprechaun.
Això és un estereotip i demostra una visió del món molt tancada.
I què, ets d'Irlanda?
T'he dit que sóc un leprechaun. No som de Moscou, Rússia.
Ni de Moscou, Idaho.
Quant t'ha contat el nostre home?
- No m'ha donat detalls. - La trampa està als detalls.
Saps qui és? Qui és de debò?
Mira qui és! Sweeney el Boig en persona. Quina sorpresa.
Southern Comfort amb cola per a tu. Jack Daniel's per a mi.
I això és per a tu, Shadow Moon.
Què és?
Es com l'alcohol de la presó, fermentat en una bossa plena de fruita podrida.
Però més dolç, més suau i més estrany.
És aiguamel, vi de mel.
La beguda dels herois, dels déus.
És com el pixum d'un diabètic borratxo.
És una tradició. Tanca el nostre tracte.
- No tenim cap tracte. - És clar que sí.
T'he guanyat. Ara treballes per a mi. Eres el meu ajudant, el meu assistent.
Has de protegir-me i servir-me. Aniràs on calgui anar.
T'encarregaràs de coses per mi.
I en cas d'emergència, només en cas d'emergència,
li donaràs una pallissa a qui calgui donar-li-la.
I si em moro, t'encarregaràs de vetllar-me.
T'està estafant. És un estafador.
I tant que sóc un estafador, i un lladre, un trampós i un mentider.
Per això necessito ajuda.
Tu ja m'has dit què vols. Però vols saber què vull jo?
I tant que sí. Digues una xifra.
Vull anar al funeral de la meva dona. D'acord? Vull acomiadar-me d'ella.
Després d'això treballaré per a tu per 2000 dòlars a la setmana.
Vols que faci mal a la gent?
No.
Li faré mal a la gent si volen fer-te mal a tu.
Però no li faré mal a ningú per diversió o per diners.
Treballaré per a tu fins que em toquis els collons. Llavors fotré el camp.
Molt bé. Tenim un acord.
El segon tanca el tracte, el tercer és el de la sort i ja haurem acabat.
Molt bé.
Ara ets el meu home.
Sortirà cara.
Si la cosa va de fer trucs amb monedes... Mira.
Això sí que és un truc amb monedes.
- Com ho has fet? - Amb gràcia.
- T'has amagat monedes a les mànigues? - Massa feina.
És més fàcil treure-les de l'aire. És el truc més senzill del món.
- Com ho fas? - Saps què?
- Si em guanyes en una baralla, t'ho dic. - Sí?
Sí.
Vinga.
No em barallaré amb tu.
És or de veritat, per si no ho sabies.
Guanyar o perdre. I tu perdràs. És teu si et baralles amb mi.
Ha dit que no vol barallar-se amb tu.
Vinga, un paio grandot com tu.
Qui hagués dit que ets un covard de merda?
Aquesta pàgina fa olor de mort.
Laura Moon.
És l'obituari de la teva dona?
Era un bon tros de...
Escolteu tots! Algú n'aprendrà avui. Mireu.
Ben fet. Ara t'estàs barallant perquè t'agrada.
Perquè et causa un plaer de collons!
Notes com la felicitat et corre per la sang, com la saba a la primavera?
Ja n'hi ha prou.
No n'hi ha prou fins que jo no ho digui.
Potser vas beure massa. Deixa que els records flueixin.
- Què saps? - Sé que em fa mal tot.
Sé que fa poc he dit que sí a una bogeria.
Això pot ser veritat.
- Em va ensenyar el truc? - Diria que sí.
- Tu no el vas escoltar? - No vaig tenir tanta sort.
- On és el meu cotxe? - M'he desfet d'ell.
El vermell no t'escau. I no t'acostumis a això.
A partir d'ara tu conduiràs la Betty.
Però he pensat que et convindria dormir.
Un home no soterra la seva dona tots els dies.
QUE LI'N DONEN A DÉU I QUE S'ESCORRIN AMB GANES
BENVINGUTS A EAGLE POINT, ENCREUAMENT DE CAMINS D'AMÈRICA
He d'organitzar preparatius i fer algunes trucades, estaré ocupat.
Després ja em buscaré la vida.
Vaig a dir-te una cosa un cop i només un cop
Pren-te el temps que necessitis.
ESGLÉSIA CATÒLICA DE SANTA MÒNICA. EN MEMÒRIA DE LAURA MOON
Hola, Shadow. Me n'alegro de veure't.
T'has escapat o t'han deixat sortir?
Audrey.
No és el retrobament que t'esperaves.
Està guapa.
Li han reconstruït la cara i el coll molt bé.
Crec que això i el fèretre han acabat amb els teus estalvis.
Però ha sigut per tal que el taüt pogués estar obert.
- I poguessis veure eixa preciosa cara. - Lamento el que li ha passat a en Robbie.
Era molt bon amic i sé que t'estimava molt.
I la Laura també.
No fotis, Shadow. No t'ho han dit?
Va morir amb la cigala del meu home a la boca.
Què vas fer, Laura?
Què era? Va ser només un cop, la nit abans que jo tornés?
Era una cosa de "estem junts en açò". El volies?
Perquè si anaves a marxar, m'ho podries haver dit. Ho hagués pogut suportar.
Tenia una sorpresa per a tu.
Llegia allà dins.
Sobretot història.
Sis llibres a la setmana durant tres anys.
813 llibres.
Vuit i tretze. Nombres de la successió de Fibonacci.
Que com sé això? Perquè quatre eren de matemàtiques.
M'agraden les matemàtiques. Qui ho anava a dir?
Volia tornar sent millor que quan vaig entrar... per tu.
Volia formar part de la teva història.
Cony, Laura.
Dos funerals en un dia: el meu home i la meva millor amiga.
- No has anat al d'en Robbie. Molt bé. - Audrey...
Jo també li estava cridant. No val per a res.
Només tenim la sensació que la ràbia canviarà el que ha passat.
Però no pots discutir amb la mort, no hi ha cap debat,
perquè la mort guanya sempre. Així que li he pixat a sobre.
- Quant fa que...? - No n'estic segura.
Suposo que molt de temps, ara que lligo caps.
Escapades nocturnes, dutxes durant el dia...
Curt de tita malparit!
No és un epítet. És una descripció literal.
Se la va arrencar de soca-rel a l'accident.
El forense es va atrevir a preguntar-me què volia fer amb ella.
Li vaig dir que la deixés on l'havia trobat.
Tranquil. No han soterrat la Laura amb allò a la boca.
Els vaig dir que la posaren en un lloc especial.
No em facis cas, Shadow. No sé quants tranquil·litzants m'he pres.
T'he interromput. Estaves dient alguna cosa.
No. La gent ja ha parlat prou avui.
Crec que algú ha arribat a dir que està en un lloc millor.
Està al cementiri de Parkview.
La cosa seria estar en un lloc més interessant que aquest.
Si no hi ha vida després de la mort, m'empiparé molt.
Estàs fotut, vida.
No us podia suportar com a parella per això, per com la miraves.
En Robbie intentava per tots els mitjans no mirar-me.
Ves acostumant-t'hi, vida. La mort no es pot superar.
Potser d'aquí tres anys, algun psicòleg et dirà
que li escriguis una carta dient-li tot allò que li voldries dir
i que la llencis a la mar. Perquè potser t'ajudarà.
Però no t'ajudarà.
El meu condol més sincer, Shadow. Ho sento molt, de veritat.
- T'ho havia dit algú ja? - No n'estic segur.
T'han fet alguna abraçada?
Hòstia. Acabes de sortir de la presó. Quant fa que no et fan una abraçada?
He llegit que els exconvictes
se n'obliden de com és sentir algú a prop.
Collons. T'has posat fort a la presó.
Tinc una proposta perquè ho deixem tot enrere.
- Audrey... - Escolta. És molt bona.
Lex talionis. Ull per ull. Mamada per mamada.
- Aquí mateix, perquè ens puguin veure. - T'agraeixo l'oferiment, però...
El meu home i la teva dona, la meva millor amiga.
Vull que ho vegin.
Vull que en Robbie vegi com em poso la cigala d'aquest homenot a la boca.
Pixar-li a sobre no ha sigut suficient.
Vull que te m'escorris a la boca i escopiré a la seva tomba.
Colló, qui anava a dir que podia estar tan empipada?
No. Para.
Tens raó. Folla'm d'una vegada.
No, Audrey. No puc.
Estic intentant recuperar la meva dignitat!
Escolta, para. Espera. Audrey!
Hola, Shadow.
No em toquis els ous.
D'acord. No ho faré.
Però si poguessis deixar-me al Motel Amèrica...
Pega-li.
He dit que no em toquis els ous. Això era tocar-me els ous.
Contesta ràpid i directament, perquè si no et mato.
O potser no.
Potser deixo que Els Nois et trenquin cada puto os.
Així que no em toquis els ous.
- Entesos. - Treballes per a en Dimecres.
Sí.
- Fumes? - No, gràcies.
No és tabac ni herba.
Fa olor d'electrodomèstic cremat.
Pell de gripau sintètica.
Què coi vol en Dimecres? Què està fent aquí?
Ha de tenir un pla. A què jugueu?
He començat a treballar per al Sr. Dimecres aquest matí.
- Mira que bé. Seràs algú d'especial. - No, li faig els encàrrecs.
I això és tot?
En Dimecres és història. Oblidada i... vella.
Hauria de deixar que passés.
Som el futur i ell no ens importa una merda.
Ni ningú que sigui com ell. Han quedat relegats al fem.
Hem reprogramat la realitat.
La llengua és un virus. La religió, un sistema operatiu
i les pregàries són correu brossa de merda.
M'estàs parlant com si jo sabés
què collons estàs dient.
El paradigma de la dominació, Shadow. És l'única cosa que importa.
Per cert, lamento el que li ha passat a la teva dona. Quin mal trago.
Gràcies.
T'ho tornaré a preguntar. Què està tramant en Dimecres?
Pràcticament no hem parlat.
Però deixa'm sortir i continuaré a peu.
- Vols dir que no ho saps? - T'estic dient que no ho sé.
- M'ho diries si ho sabessis? - Segurament no.
Com dius, treballo per al senyor Dimecres.
I llavors, per què collons estic perdent el temps parlant amb tu?
Sentia curiositat per saber quant de temps estaries autocomplaent-te.
Mateu-lo.
No només et matarem, Shadow.
T'esborrarem.
Un clic i et sobreescriurem.
Desfer l'esborrat no és una opció.